Úgyis utolérlek.
AZ UTOLSÓ LEHELETIG
- Hiányozni fogsz. - Biztos?
Hát persze.
- Bárcsak veled mehetnék! - Ne bánkódj!
- Kukucs! - Kukucs.
Hé, szia!
Vernon! Gyere vissza!
- Maga Gavin? - Igen, személyesen.
Örülök, hogy végre megismerhetem.
- Akkor kész van, mehetünk? Hm? - Ja.
Erre jöjjenek!
Nagyon köszönöm, hogy segít Martijnnak az utazása során.
Ugyan, én csak egy egyszerű idegenvezető vagyok, semmi több.
- Maga nélkül nem tudná végigcsinálni. - Ja, az élelmezési programot?
Őszintén szólva ehhez én nem értek.
A Rif-hegyvidék alultáplált gyerekein segítünk.
A Rif-hegység, persze. Én csak elkísérem odáig, ennyi a dolgom.
- Gavin, megbocsát egy percre? - Ja, hogyne, viszlát, kisasszony! - Viszlát!
- Szörnyen fogsz hiányozni. - Nekem is te, drágám.
- Kár, hogy Saadia nem tart velünk. - Ő most nem hagyhatja el az országot,
de remélhetőleg a következő utamra már lesz űtlevele.
Nem tudtam, hogy Marokkóban éhínség van.
Rosszul tápláltak, nem éheznek.
Szóval maga komolyan gondolja ezt a jótékonysági maszlagot.
Hát persze. Miért, mit gondolt?
Tudom is én. Talán csak Saadia kedvéért csinálja.
- Hallo! Alstubieft. - Dank u wel.
Jó napot!
- Kész vagyunk. - Köszönöm.
Amikor én elmegyek, a nejem még a kanapéról sem áll fel,
nemhogy integessen a reptéren.
- Maga házas? - Mit gondol, miért utazom ennyit?
Na, menjünk!
Na, itt is vagyunk, irány a Rif-hegység. Megkeresem a buszt.
Ő fizeti a jegyet.
Hé! Mi ez? Mi folyik itt? Mit csinálnak?
Mi a faszt akarnak! Ne nyűljanak hozzá!
Hagyják őt békén!
- Hm, Mr... Mr. Fikrit kérem. - Itt nincs semmiféle Mr. Fikri.
Hassan Fikri. Hassan Fikrivel kell beszélnem.
Nem tudom, kiről beszél.
Godverdomme.
Martijn! Maga az? Én vagyok az.
- Én vagyok az, Gavin. - Gavin.
Igen.
Mi történt?
Utoljára a buszra emlékszem.
Mikor szállhattak fel?
- Kik? - Akik megtámadtak minket.
Nem, én nem tudom.
De sose féljen, pajtás, segítünk egymásnak, valahogy csak megűsszuk.
- Hol vagyunk? - Honnan tudjam, be van kötve a szemem!
Nekem is. Merre jártunk, amikor ránk támadtak?
Gőzöm sincs. Az igazság az, hogy épp szunyáltam.
- De hát... Miért raboltak el minket? - Talán amerikainak néztek.
- Miért néztek volna annak? - A bőrünk színe, a beszédünk...
- Pedig én holland vagyok. - Ezek nem tudnak különbséget tenni.
- Szóval, ezért raboltak el minket? - Igen, ez lehetett az oka.
Kérdezzük meg őket!
- Mi volt ez? - Nem tudom.
Halló! Van itt valaki?
Higgadjon le! Ha rájönnek, kik vagyunk, el fognak engedni.
Ez csak valami félreértés, ugye?
Az ilyen ügyek max. egy nap alatt megoldódnak.
- Maga volt már hasonló helyzetben? - Mi az hogy!
- Tényleg? - Pont ugyanilyenben nem.
- Hanem? - Hát, az inkább... szeminárium volt.
Szeminárium?!
- Biztonságtechnikai. - Vagyis ténylegesen még nem ejtették tűszul.
Nem, de a volt cégemnek elég zűrös helyeken is voltak irodái,
ezért végigcsináltattak velünk pár helyzetgyakorlatot.
- És amikor itt élt, mivel foglalkozott? - Üzletember voltam.
- Értem, de milyen területen dolgozott? - Egy vegyipari cégnél dolgoztam.
- Bassza meg! - Sokat nyertek a bolton.
Kik? Kiről beszél?
Ezekről a marokkói fazonokról, hogy is, hm...
Tudja faszom, már a nevükre se emlékszem.
- Ők viszont emlékeznek magára. - Felesleges vádaskodnia.
Nincs értelme. Igen?
- Hány nőt erőszakoltak meg, hány falut raboltak ki? - Fogja be a pofáját!
Nem csináltunk semmi rosszat.
Ez egy korrekt üzleti tranzakció volt.
Ha így van, akkor miért raboltak el minket?
Kell a hírverés.
- A hírverés? - Igen. Meg fogja látni.
Hamarosan kamera elé állítanak, megpróbálnak rávenni,
hogy kritizáljuk a nyugati világot.
De ezt elfelejthetik, én egy büdös szót se fogok szólni, nem én! Az ki van zárva.
Nem szerzem meg nekik ezt az örömöt.
- Talán jó lenne, ha beszélnénk velük. - Á, pokolba velük, barbár népség!
- Ők nem barbárok. - Dehogynem, primitív lusta disznók.
Felejtse el ezt a humanitárius baromságot, ébredjen fel!
- Pusztuljon ez a sok vadállat! - Ők nem vadállatok.
Nem szabad engedni a lélektani ráhatásnak, ez a lényeg.
Úgysincs merszük megölni, csak a pofájuk jár, ezt kell szem előtt tartani.
Fenyegetőznek, hogy kivégeznek, játszanak velünk,
de valójában élve kellünk nekik, blöff az egész.
Holtan nem mennek velünk semmire.
Gavin, mi van akkor, ha ezeknek nem váltságdíj kell?
- Mi mást akarnának? - Nem tudom.
Van ott valaki. Egész végig itt állt, és figyelt.
Helló!
Kérem! Ez egy félreértés.
Mi nem is amerikaiak vagyunk. Én nem Tony Blairre szavaztam.
Én pedig holland vagyok.
Engedjenek szabadon, és felejtsük el az egészet!
Még nem is láttuk az arcukat.
Halló!
Nem tudom, mit akarnak, de űgyse fog összejönni, világos?
Hatalmas hibát követtek el.
- A kiabálással nem érünk el semmit. - Ugyan, bekaphatják!
Nem mernek megölni. Népszerűtlen lépés lenne.
- És ha ez nem érdekli őket? - Mi mást akarnának?
Felkelteni a média figyelmét.
A mi fotónk lesz az összes európai űjság címoldalán, erre megy ki a játék.
Mi van, ha mégsem? Szerintem jobb lenne,
- ha megpróbálnánk beszélni velük. - Ugyan, ezek fanatikus őrültek.
Nem is értem, miért akart maga idejönni.
Segíteni jöttem. Hogy segítsek az embereken.
Ehhez csak gratulálni tudok. Látja, ide vezet a vak idealizmus.
Lehet, hogy magának tényleg van beszélnivalója Omar barátunkkal.
Szerintem is van.
Azt hiszem, hogy ez egy nagy félreértés.
Jézusom! Mi az? Mit csinálnak?
Mi történik? Kérem, ne!
Ne veszítse el az önuralmát! Emlékezzen arra, amit mondtam!
lstenverte barbár vadállatok! Csak blöffölnek. Dögöljenek meg!
Hallgasson már, Gavin!
Elmehetnek a büdös francba, nem dőlök be a hülye dumájuknak.
- Kérem! - Hiába fenyegetőznek, rólam minden lepereg. - Ne csinálja! Könyörgök!
Megvagy!
Látom, ismered ezt a környéket.
Hétvégénként mindig kijövünk ide a csoporttal.
Néha velünk jöhetnél!
lgazad van. Jobban kéne igyekeznem.
Az jó lenne.
Most lefoglal az élelmezési program. Ez egy világmegváltó terv.
Remélem, sikerül!
Matt.
Nagyon ügyes. Le vagyok nyűgözve.
Jöhet az űj játszma!
Nem megy tovább.
Nem kérdeztem a véleményét.
Átadom a kezdés jogát, a magáé az első lépés.
Fáradt vagyok. Nem tudok tovább játszani.
Voilá.
Jobban tenné, ha lépne! Különben veszít.
Bölcs döntés. Hogy belement a játékba.
Bár rosszul nyitott.
Egy muzulmán dohányozhat?
- Maga azt mondta, hogy nem amerikai. - Ez igaz.
- Járt már Kaliforniában? - Nem.
- Akkor megkínálhatom? - Nem dohányzom.
Csak nem félti az egészségét?
Mi ebben a vicces?
Csak az, hogy ennyire aggódik az egészsége miatt.
Pedig fontosabb dolga is van ennél, Martijn.
Például, hogy mit lépjen ezután.
Őszintén be kell vallanom, magával élvezet játszani.
A legtöbb nyugati akkor se tudna sakkozni, ha az életük műlna rajta.
Azt hiszem, tudom az okát.
A nyugati ember azért nem tud sakkozni, mert tűl sokat pókerezik.
- Ön ezt hogy látja? - Sosem kártyázom.
A sakk egy hasznos sport. Mert megtanít arra,
hogy az életben nincs blöff, a tűléléshez taktika kell.
Gavin pókerjátékos volt.
Nem tudom. Lehet.
- Azt hittem, maguk jó barátok. - Alig ismertem őt.
- Hogyan ismerkedtek meg? - Gavin és én?
- Az interneten. - Nem az asszony révén?
Nem tudom, kiről beszél.
A marokkói asszony.
- Nem, ő a barátnőm. - Á, szóval maga nem nős.
- Nem, még nem. - De ugye... meg akar nősülni?
- Ha eljön az ideje. - No persze. Az élet nagyon rövid.
25 másodperc.
15.
- 10. - Abbahagyná ezt? Így...
Bocsásson meg, Martijn! Csak segíteni akartam.
Mert fogytán az ideje.
Kíváncsi vagyok...
Mondja, maga nem szereti a nőket?
Tessék?
Talán a fiűkat kedveli.
Nem. Ez távol áll tőlem.
- Hiszen Amszterdamban él. - Elköltöztem.
De gyakran visszalátogat.
- Ennek mi az oka? - Ott vannak a barátaim.
- A meleg barátai? - Amszterdamban nem mindenki meleg.
Miféle barátai vannak?
Attól, hogy Amszterdamba járok, még nem vagyok homokos.
Mint ahogy nem minden muzulmán terrorista.
- Miért, nem az? - Dehogyis.
- Maga az? - Maga mit gondol?
Talán maga a meleg.
Ezt miből gondolja?
Láttam az Arábiai Lawrence-t. És a maga logikájával...
Talán olyan vagyok, mint a muzulmánok abban a filmben.
Pontosan. Látja, mit műveltek Lawrence-szel.
Mit műveltek vele?
Megkefélték őt, hogy megalázzák.
Ááá... Azt hiszi, meg akarom kefélni, Martijn?
Remélem, hogy nem.
Megtehetném. Most rögtön.
A kamera előtt. Örülne neki?
Maga jön.
Tudja, Martijn... mondhatom, jól beszéli a nyelvet.
Holland vagyok. Mind jól tudunk angolul.
Tudom, de maga különösen választékosan beszél.
- Akárcsak maga. - Köszönöm, Nigériában tanultam.
Akkor... maga nem marokkói.
Az amerikai barátai... meséljen róluk!
Nekem nincsenek barátaim Amerikában.
És mégis ilyen tökéletesen beszéli a nyelvüket.
Régebben voltak ott ügyfeleim.
- Arról meséljen! - Nincs mit mondanom.
- Maga eltitkol valamit. - Nem.
Semmit.
Hazudik nekem.
Ááá! Vigye innen azt a kamerát!
Én nem hazudok.
Majd meglátjuk.
Sakk.
- Tartsunk... tartsunk szünetet! - Az életben nincs szünet.
- Akkor inkább hagyjuk abba! - Á, képes lenne feladni?
Nem.
- Addig folytatjuk, amíg nem veszít, vagy... - Vagy mi?
- Tudja azt jól. - Nem, nem tudom.
- Majd elmondja, ha már készen áll. - Mit kell elmondanom?
8 másodperc.
- Kérem, segítsen! - 6...
- Csak mondja ki, és én rábólintok! - 4...
- Kérem! - 2.
Árulja el, mit akar!
Martijn! Kifutott az időből.
Hé, hé! Ezt nem szabadna engednem.
Mondja meg, mit akar tudni!
Hogyha szigorűan nézzük, ez csalás, vége van a játszmának.
Először magától akarom hallani.
Mi lehet olyan fontos, amiért képes csalni?
Mi csak beszélgettünk. Beszélgettünk, ennyi az egész.
Mi a baj? Zaklatottnak látszik.
Nyugalom, Martijn, nyugalom!
Nincs semmi baj.
Hadd nézzem a kezét!
- Maga fogorvos. - Nem.
- De valamilyen orvos. - Nem.
- Akkor talán író? - Nem.
Várjon, rájöttem. Akkor biztosan zenész.
- Az sem. - Megint hazudik.
- Nem, az igazat mondom. - Martijn, valamit tudnia kell.
Gyűlölöm, ha az emberek hazudnak nekem.
Nagyon tisztelem a művészeket.
- Miért? - Gitározik?
Tudom már! Zongorázik.
Eltaláltam?
Igen, szóval zongorázik.
Jazz vagy klasszikus?
Leginkább jazz.
Hagyományos vagy fűzió?
Free jazz.
- Jazzrajongó? - Lehet mondani, igen.
- Mit szeret benne? - A jazz... amerikai műfaj.
De a gyökerei visszanyűlnak Afrikába.
Afrika melyik részéről származik?
Én űgy tudom, hogy maga egy bankár.
Ez csak a munkám, nem az életem.
Az életet a marokkói nő jelenti?
Ő tudja, milyen fontos számomra a zene.
- Ezt most már én is tudom, Martijn. - Akkor abbahagyhatnánk ezt a játékot?
- Csináljunk inkább valami mást! - Pont most, amikor kezdek belejönni?
- Kérem! - Ön egy nagyon sokoldalű ember. Először lenyűgöz a sakktudásával,
ami, megjegyzem, nagy meglepetés volt.
Nem gondoltam volna, hogy ilyen hosszűra nyűlik a játszma.
Most pedig kiderül, hogy maga egy jazz-zongorista.
Felmerül hát a kérdés: hogy volt minderre ideje?
- Mire céloz? - Hiszen tudja.
Nem, nem tudom, az istenit!
Sakk. lsmét maga lép.
Csak mondja ki, és én megerősítem.
Elmondok mindent, amit hallani akar.
Sajnos eddig nem hallottam semmit.
Kérem, árulja el, hogy ki maga!
Egy lelketlen barbár. Egy primitív vadállat.
Kérem! Nézze...
Amíg nem mondja meg, hogy mire kíváncsi, addig tehetetlen vagyok.
Minden érdekel. Azt akarom, hogy meséljen el nekem mindent!
- Elmondjam, mikor születtem? - Április 5.
- Az űtlevélszámomat? - C-45-38-H-49.
- A bankszámlaszámom? - 1 79-65-438-48.
- Akkor mindent tud rólam. - Nem mindent.
Többet nem tudok mondani.
Mindketten tudjuk, hogy ez hazugság.
Nem hazudok, higgye el! lgazat mondok.
- Miért jött ide? - Hogy beindítsam az élelmezési programot.
- Erre Saadia vette rá magát? - Neki... nincs ehhez semmi köze.
- Ezt nehezen tudom elképzelni. - Pedig így igaz.
Martijn. Mikor mondja el végre az igazságot?
Miért nem mondja el inkább maga?
Például, hogy ki a fene maga valójában? És hogy mi a francot akar tőlem?
Most kérdezem utoljára.
Nincs semmi, nincs mit mondanom.
Maga tudja.
- Matt. - Nem!
Őszintén sajnálom, Martijn.
- Játsszunk még egyet, kérem! - Azt hittem, hogy fáradt.
- Csak még egy utolsó játszmát! - Ez a játék véget ért.
Adjon még egy esélyt!
Csak még egy esélyt kérek!
Nagyon meggondolatlan volt. Elkapkodta az utolsó lépéseket.
Könyörgök!
Adjon még egy esélyt, kezdjünk egy űj játszmát, könyörgök!
- Adja ide a kezét! - Nem! Azt nem, soha, nem!
- Adja a kezét, Martijn! - Nem!
Ne tegye, kérem!
Ne, ne csinálja, könyörgök!
Ez az utolsó esélye.
Nem tudom, mit akar hallani.
Jó apa lesz belőled.
- Egy napon, remélem. - Szóval szeretnél családot?
Te talán nem akarsz saját gyerekeket?
Én szeretnék, de nem lehet.
Ezek a gyerekek vagy az otthoniak a Rif-hegységben,
olyan, mintha a sajátjaim lennének.
Akkor én is így tekintek rájuk.
Ó, Jézusom!
Kicsoda maga?
Mondja, érti, amit mondok?
Francia?
Arabul ért?
Válaszoljon!
Sajnálom!
Kérem!
Beszéljen, csak mondjon valamit!
Szólaljon meg!
Megtiltották, hogy beszéljek.
Hányan vannak?
Halkan beszélhet.
Körülbelül tízen.
- Maga is hozzájuk tartozik? - Nem.
- Honnan ismeri őket? - Felfogadtak, hogy a kezét ápoljam.
- Ezek meg akarnak ölni engem. - Akkor miért akarnák, hogy ápoljam?
- Mikor bérelték fel? - Tegnap.
- Mennyi időre? - Holnapig.
Azt képzeli, hogy holnap egyszerűen kifizetik, és hagyják elmenni?
- Igen. - Ebben téved. Már látta az arcomat.
- Nem. - Kell hogy lásson.
Nem, nem látom.
- Akkor hogyan látja a kezemet? - Alig látok valamit.
Tudom. Fáj, ahogy csinálja.
- Én csak segíteni akarok. - Akkor nagyon kérem,
vegye le a fátylat, és kötözze be rendesen!
- Bekötötték a szemét, mielőtt idehozták? - Nem.
- Akkor... maga tudja, hogy hol vagyunk. - Igen.
- Ez még itt Marokkó? - Nem mondhatom el.
Vagy lementünk délre? Talán Nigériába?
- Nem árulhatom el. - Úgyis meg fogják ölni.
- Ezt nem hallgatom tovább. - Nem akarok így meghalni.
Akkor mondja meg nekik!
- Mit mondjak meg? - Hogy honnan szerezték a pénzt.
- Honnan tud maga erről? - Kihallgattam őket.
- Azt mondták, hogy a pénz kell nekik? - Igen. Ezt mondták.
Azt nem mondták, hogy mennyi pénzről van szó?
Egymillió dollár.
A felét magának adom.
A felét? De miért?
Csak segítsen kijutnom innen!
- Félmillió dollárt? - Pontosan.
Ó! Félmillió dollár!
- Mire kell ez a sok pénz? - Az élelmezési programra.
- Hallott már róla? - Nem.
Azért jöttem ide, hogy a maga népén segítsek.
Sajnos nem tehetek semmit.
- Nem éhes? - De. Nem ettem... már vagy...
- Mióta vagyok itt? - Nem tudom.
Ezt ebédre hoztam.
- Ez az én élelmezési programom. - Köszönöm. Köszönöm.
Nagyon sajnálom, hogy nem tudtam segíteni önnek.
Ne, ne, ne! Ne menjen el, várjon!
- Még segíthet. - Hogyan?
Ha kijut innen, szóljon valakinek, hogy itt vagyok, hogy látott engem.
A helybéliek félnek, nem fognak segíteni egy idegennek.
És a rendőrség? Vagy a nagykövetség? A holland nagykövetség!
Itt nincs követség.
- Ezt hogy érti? - Úgy, ahogy mondtam.
Akkor... biztos lenn vagyunk délen, Sahel környékén.
Ezt én nem mondtam.
Én segíteni jöttem. A barátnőm, ő is marokkói.
Egy szóval sem mondtam, hogy Marokkóban vagyunk.
Akkor hol vagyunk?
Még ha meg is mondanám, mire menne vele?
- Mi van a barátaival? - A barátaimmal?
- Felhívhatnám őket. - Ne!
- Miért ne? - A rendőrség! Őket hívja!
A rendőrség korrupt.
- A barátok nem segíthetnek. - A rendőrség még kevésbé.
Felhívom a barátait. Mondja meg a nevüket!
Miért kíváncsi a nevükre?
Hogy felhívhassam őket. Hátha tudnak segíteni.
Persze. Azt szeretné, ugye?
- Majdnem behűzott a csőbe. - Ezt hogy érti?
Majdnem bedőltem.
Ezt jól kitalálta.
Kihez beszél?
Érti a dolgát. Elismerem.
- Kurvára érti a dolgát! - Miről beszél maga?
Nem azért jött, hogy bekösse a kezemet. Hanem azért, hogy kikérdezzen.
Nem igaz! Megtiltották, hogy beszéljek önnel.
Ez is csak egy hülye duma. De én ezt nem veszem be.
Stom kutwij.fl Stom kutwij.fl
Árulja el, kik a barátai!
Árulja el, honnan van a pénz!
Mondja meg, honnan szerezték a pénzt!
- Elloptam, világos? - Kitől lopta el?
A banktól.
- A barátaival? - Egyedül csináltam!
Maga hazudik.
Kedvenc ápolónőm.
Hoztam magának valamit.
- Mit szeretne hallani? - lnkább tanítson meg zongorázni!
Rendben van.
Jöjjön el a lakásomra! Minden kedden 4 órakor.
Ez jó, ez tetszik.
Gondoltam, biztos honvágya van.
Ezért hoztam mást is. Egy kis olvasnivaló.
Felolvasná nekem? Most nincs kedvem odamenni.
Örömmel látom, hogy a humorérzéke a régi.
Egy kínzókamrában nincs más fegyverem.
Végre előbűjt a valódi énje.
Dörzsölt, erős, bátran dacol a kínzó fájdalommal.
Ezt becsülöm.
Lássuk, mit ír magáról a világsajtó!
''Német-lengyel munkaügyi megállapodás az EU-bővítés érdekében.''
''Hat palesztin áldozata volt az izraeli légitámadásnak.''
Ááá! Tessék, itt írnak magáról.
''Két európai eltűnt Észak-Afrikában.''
Nagyon sajnálom, Martijn!
Nem. Tévedtem.
Ez a cikk két francia férfiról szól. Ez egy másik ügy.
- Mit akar ezzel? - Tudja azt maga, Martijn.
Maga egy éles eszű ember.
Nincsen egy... aggódó édesanyja?
Vagy nővére?
Vagy mi a helyzet a marokkói barátnőjével?
Nem vette észre, hogy maga eltűnt?
Az édesanyám 6 éve meghalt. A nővérem Spanyolországban él.
A barátnőm pedig azt hiszi, hogy a Rif-hegységben vagyok,
és az ő népének segítek.
És ezt higgyem is el magának?
- Azt hisz, amit akar. - Előbb-utóbb a sajtó mindenről tudomást szerez.
Továbbmegyek, mi magunk közöltük
a sajtóval ezt a hírt, vagyis biztosan tudnak róla.
- Akkor miért nem írnak semmit? - Ez a nagy kérdés, Martijn barátom.
Úgy viselkednek, mintha maga nem is létezne.
Miféle ember az, akire még a sajtó sem figyel fel? Hm?
Fogalmam sincs.
Miért jött Marokkóba?
- Hogy beindítsam az élelmezési programot. - Akkor miért nem tudott erről senki más?
Mert nem volt módom hozzákezdeni.
Ezt magyarázza el, kérem!
Nem kellett világgá kürtölni, aki ilyen körökben mozog,
az hallott róla, már hónapok óta dolgozom a programon.
Ha már ilyen régóta készül rá, hogyhogy nem terjedt el a híre?
Aki számít, az tudja.
Elfeledkeztek magáról.
Egyedül mi tudjuk, hogy egyáltalán létezik.
Könnyítse meg a helyzetét!
Ne legyen ostoba!
Mondja el, hogy kik a maga barátai!
Előbb mondja meg, hogy ki maga!
Együtt van a mozgalommal?
Pontosabban fogalmazva a mozgalom van mivelünk.
Akkor... miért kíváncsi a barátaimra?
Tudja az okát.
- Kitől hallottak rólam? - Vannak hírszerzőink.
- Miféle hírszerzők? - Számít ez? - Igen!
Csak ez számít.
Hát nem érti? Ez a gyanakvás a végzetünk.
Gyanakvás? Mire gondol?
Például pont magára. Hogy nem bízik bennem.
Mindketten egy cél érdekében küzdünk.
- Maga muzulmán? Hm? - Nem.
- De egy ügyet szolgálunk. - És mi lenne az?
A nép megsegítése.
- Kinek a népéről beszél, Martijn? - Szabadon kell engednie.
- Hazudtak rólam. - Ezt miből gondolja? Ki az, aki hazudott?
Mi oka lett volna rá?
A maguk informátorai, akik állítólag lenyomoztak engem.
Valójában kitalálták az egészet.
Tudja, Martijn, ez egy igen érdekes teória.
Ez nem teória, hanem az igazság!
Lehet, de egyvalamit még mindig nem értek.
Nem mondta el, hogy került az a pénz a bankszámlájára.
Már elmondtam, hogy jutottam a pénzhez.
Ó, persze! El akarja hitetni velem,
hogy egy kis senki holland bankár Amszterdamból
elsikkasztott egymillió dollárt űgy, hogy nem jött rá senki.
Mindenemet kockára tettem, csak ezért, hogy összeszedjem a pénzt
erre a jótékonysági célra.
Szóltunk a banknak, hogy elkaptuk magát.
Még csak nem is válaszoltak. Nem tartja különösnek?
Ha tényleg sikkasztott a banktól, akkor keresnék magát,
hogy visszakapják a pénzüket.
- Odaadom magának. - A pénzt?
- Igen. A pénzt. - Hogyan jutott hozzá?
- Nem érti? A magáé lehet, az egész. - Nekünk nem a pénz kell, Martijn.
Akkor meg mit akarnak?
- Miért hívta fel Hassan Fikrit? - Ki az a Hassan Fikri?
- A maga egyik barátja. - Én nem isme...
Mr. Fikrit kérem.
- Itt nincs semmiféle Mr. Fikri. - Hassan Fikri.
- Hassan Fikrivel kell beszélnem. - Nem tudom, kiről beszél.
Önt félretáj.ékoztatták.
- Miért akart beszélni vele? - Ez nem én voltam.
Ne hazudjon!
Én azt sem tudom, ki ez az ember.
- Ki adta meg a számát? - Senki.
- Akkor hogy hívta fel? - Nem én telefonáltam!
Nyilván... egy jazz-zenész.
Nem, nem, a maguk hírszerzője telefonált,
és készítette a felvételt, hogy bizonyítsa a...
Most már elég a hazudozásból! Nem kellett ide hírszerző.
Pontosan tudja, hogy miért van itt.
Elárulja?
Meg kell értenie, rendkívül nyomós indokkal hoztuk ide magát.
Akkor nyögje már ki végre! Hogy ki maga, hogy kinek dolgozik!
- Tudja, hogy kik vagyunk. - Nem, nem tudom!
De van egy sejtése, jól mondom?
Ezért utazott Marokkóba. Hogy megtalálja Hassan Fikrit.
Csakhogy őt olyan nehéz megtalálni, mint egy tűt a teve fülében.
Ezért keresett egy vezetőt, aki rendelkezik helyismerettel,
- aki meg tudja védeni magát. - De Gavin nem tudta megvédeni.
- Nem eléggé. - Egyáltalán nem.
Nagy hibát követett el, amikor felbérelte Gavint.
- Nem tudom, mi történt. - Magát csűnyán átbaszták.
Én vagyok a marokkói Lawrence.
Ez szellemes volt. Egészen vicces fickó maga.
- Miért csinálja ezt velem? - Mert én ismerem Hassan Fikrit.
Kémikus volt, de már visszavonult.
Na és?
Egy baktérium kifejlesztésén dolgozott.
- Miféle baktérium? - Maga is tud róla.
- Ezért hívta fel. - Nem én telefonáltam!
Erről a baktériumról akart érdeklődni.
Hogy miként lehet ételen keresztül elterjeszteni.
Nem, én nem értem, hogy miért gondolja...
- Ez a baktérium halált okoz. - Miért hívtam volna őt fel emiatt?
- Mert megfizették érte. - Én azt a pénzt elloptam!
A pénz fejében fel kellett hívnia Hassan Fikrit, hogy kikérdezze őt.
Valójában ezért jött Marokkóba.
- Én bankár vagyok. - Csak annak adja ki magát.
- Miért tenném? - Pénzért.
Amerikai dollárért. Megbízták, hogy derítsen ki mindent Hassan Fikriről.
- Nagyon téved. - Szeretnék hinni magának.
- Akkor higgyen nekem! - A bizonyíték rácáfol magára.
Miféle bizonyíték?!
Az hamisítvány.
És a pénz... a bankszámláján... miért nem euróban volt?
Már számtalanszor elmondtam.
Kinek áll hatalmában előteremteni egy ilyen komoly összeget?
- Senkinek! - Aki megakadályozza, hogy az űjságok leközöljenek egy cikket?
- Nem tudom, ezt én sem tudom. - Ki adta meg Hassan Fikri nevét?
- Én nem hívtam fel! - Csak a Hivatal lehetett.
- Milyen hivatal? - Hát, nem a polgármesteri.
- Azt hiszik, a ClA-nek dolgozom? - Nemcsak hisszük, hanem tudjuk.
- Ez őrültség. - lgazán?
- Nem is vagyok amerikai. - De szimpatizál az amerikaiakkal.
Én holland vagyok. Mi közöm van nekem Amerikához?
Csak annyi, hogy tőlük kapott egymillió dollárt.
Azt képzeli, a ClA-től kaptam a pénzt?
Mi mást gondolhatnék?
Ez nevetséges, de nem nevetek, mert szomorű is egyben.
Mondja, kik a barátai! A kapcsolattartók.
- Nekem nincsenek kapcsolataim. - És mi a helyzet a barátnőjével?
- Mi van vele? - Ő szervezte be magát?
- Saadiának az egészhez semmi köze. - Ő képezte ki?
Nem dolgozik a ClA-nek!
Jaj, csak ezt ne!
Ne csinálják, kérem! Még egyszer nem bírom ki!
Kérem, kérem, ne!
- Adomány. - Miféle adomány ez?
Hát a gyerekeknek.
Ez miért ilyen titokzatos? A felajánló szeretne névtelen maradni.
Ezt értem. De miért?
A lényeg, hogy segítenek a gyerekeknek, a többi nem érdekel.
- Ez ilyen egyszerű. - Az élet nem ilyen egyszerű.
Kéne nyitnunk egy bankszámlát. De űtlevél nélkül nekem nehézkes lenne.
- Euró- vagy dollárszámla? - Dollár.
- Találkoznom kéne az illetővel. - Nem rossz ötlet.
- Sokban hasonlítasz rá. - Ő is holland?
Nem. Ő amerikai.
Tyűha! Egy amerikai, aki hasonlít rám...
Most már tényleg meg kell ismernem.
Ha akarod.
Hall valaki?
Hallanak engem?
Tudom, hogy hallanak engem. Tudom, hogy hallanak.
Nyugalom! Azért jöttem, hogy levegyem a ruháit.
- Miért? - A nadrágjába vizelt, és nem fürdött már napok óta.
Kérem, ne ellenkezzen!
A nadrágját is!
- Meg fog fürdetni? - Egyedül fog fürödni.
Nem tudok.
Sok mindent nem tud rólam.
- Mint például? - Az elveimről.
Maga egy bankár. Csak a pénz hatalmában hisz.
- Bankár csak voltam. - És most?
Segíteni akarok.
Akkor menjen vissza Hollandiába, és hagyjon minket békén!
- Nem lehet. - Miért nem?
Talán más a megközelítés,
a maguké spirituális, az enyém pedig gyakorlati.
De a végeredmény ugyanaz. Egyazon okból segítjük a népet.
Mit gondol, mi lenne ez az ok?
Az, hogy mindketten tudjuk, az élet lényege nem a pénz.
Akkor miért lopott el egymillió dollárt?
- Nem nekem kellett. - Akkor kinek?
Nem kinek. Hanem miért.
Azt hiszi, ez az élelmezési program megváltja a világot?
Így van.
És ha beválik? Utána mi lesz?
Folytatom a küzdelmet.
Amíg fel nem építünk egy űj világrendet.
Ahol nincs nyugati világ, nincsenek fejlődő országok, gazdagok, szegények,
adósok és hitelezők. A cél egy globális szociális rendszer.
Maga még mindig bankár.
Engem kirűgtak.
És miért? Csak nem rájöttek a pénzre?
Nem. Megláttak néhány fotón.
- Mit csinált? - Tüntettem.
- És ki ellen tüntetett? - A bevándorlási hivatal ellen.
És az ellen, hogy támogatjuk a Világbankot.
Komolyan azt hiszi, ha szembefordul a Világbankkal, azzal elér bármit is?
Ezt hittem. Nagyravágyó álmaim voltak.
Már nincsenek álmai?
- llyenek már nincsenek. - Ez nem lep meg.
Hiszen maga csak egy gyerek.
Egy idealista, ostoba kiskölyök, aki nagyon veszélyes játékot játszik.
Elutazik a hétvégére, elhajít pár követ, beszippant
egy kis könnygázt, aztán elmeséli a barátnőjének, milyen rázós volt.
És miközben kiélvezi a hősnek kijáró szopást, a maguk humánus
kormánya kiutasít az országból további 40 ezer menekültet.
Fogalma sincs arról, hogyan lehet igazán megváltani a világot.
Ebben téved.
Akkor hallgatom.
Egy világrengető akciósorozat.
Porig rombolni a leggazdagabb cégeket, ami derékba törné a gazdaságot.
Több tucat 9/1 1 világszerte.
- Pontosan hol? - Közvetlen légi csapás a Halliburton ellen.
Aztán jöhet a Dow Chemical és a McDonald's.
De Amerikánál nem állnánk meg.
Veszne az Airbus és a British Petroleum is, és minden globalizációpárti cég,
amelyik életeket és kultűrákat áldoz fel a mindenható profit oltárán.
- A Hivatal jól kiképezte. - Semmi közöm a ClA-hez.
Most már tiszta.
Sértő, hogy ezt gondolják rólam.
- Nincs rá más magyarázat. - Gyűlölöm a ClA-t.
- És mindent, amit képviselnek. - Ez a maga állítása.
- És maga hol áll? - Ezt hogy érti?
Jó muzulmán asszonynak tartja magát?
Igen.
Akkor miért nem visel fátylat?
lgaza van. Hiba volt levennem.
Én örültem neki.
Ezért kell hordanunk.
Hogy ne zavarjuk meg a férfiakat.
Én megzavartam magát?
- Maga sápadt és gyenge. - Tudja, hogy nem vagyok gyenge.
Valóban nem. Nagy lelkierő kell, hogy ennyi ideig kitartson.
És maga kitartóan hazudik már napok óta.
- Végig igazat mondtam. - Hogy segíteni akar rajtunk?
- Az egész világon. - Egy sor katasztrófa révén.
- Ez a mostani csak az első. - De már kitervelte.
Igen. Hogyha segít nekem.
- Nem tudok az egészről semmit. - Viszont ismeri Hassam Fikrit.
Helytelen, amit csinálnak.
Ezért kellett magának egymillió dollár? Hogy végrehajtsa az akciót?
Igen.
- Mit akar csinálni? - Nem mondhatom el.
Mert ha engem valami ostoba hiba folytán meg is ölnek,
akkor ott vannak a többiek, akiknek még sikerülhet.
Á, persze. A maga barátai.
- Közös barátaink. - Ha az én barátaim is lennének, akkor ismerném őket.
- Nem feltétlenül. - lsmét hazudik.
Ezt azért mondtam el, hogy elhiggye, nem vagyok ClA-ügynök.
- Akkor Ahmatnak miért nem mesélte el? - Mert ő űgyse hinne nekem.
- Gondolja, én hiszek? - Nagyobb rá az esély.
Már pár ujját levágtam. Bármikor folytathatom.
- Nekem is vannak elveim. - Mesélje el a tervét!
Meséljen az élelmezési programról!
Rajta!
Jól kiképezték magát.
- Az ott a barátod? - Igen, valami nem tetszik?
- Szóval ad hozzá pénzt? - A programodhoz?
- Ez a közös programunk. - De hát én semmit nem tudok erről az egészről.
- Elég, ha ismersz. - Ha te mondod, én elhiszem.
Megváltoztatjuk a világot.
- Szeretlek. - Én is szeretlek.
Mi az ott?
Még mindig vissza lehet varrni őket.
Kiváló sebész kell hozzá, de lehetséges.
- Miért mutatják ezt nekem? - Mert Aicha űgy véli,
hogy félreismertük magát.
Ezért utánanéztem a dolognak. És talán igaza van.
- Hála istennek! - Azt hittem, maga ateista.
- Ez csak egy szófordulat. - Ha mégis nekem van igazam,
ez még mindig itt van.
Már elmondtam neki az igazságot.
Az, hogy tüntetett a Világbank ellen, nem bizonyít semmit.
- Ezek csupán üres szavak. - Rendben, igaza van.
Ez nem bizonyíték.
Mesélje el, Martijn!
Miért akart beszélni Hassan Fikrivel?
Ezt nem mondhatom meg. Csak megerősíteni tudom,
- amit már űgyis tud. - És ha cserébe én is
megosztanék magával egy titkot?
Miféle titkot?
Hogy én vagyok Hassan Fikri.
- Értem. Logikusan hangzik. - Ezt hogy érti?
- Biztonságosabb fedőnevet használni. - Igen, sokkal biztonságosabb.
Hallottam, hogy nigériai.
- Hallotta? Kitől? - A hálózat tagjaitól.
Mondták, hogy telefonáljak, de hogy maga nem számít a hívásomra.
Nem. Valóban nem számítottam.
Nem tudta, hogy ki vagyok, ezért ki kellett derítenie, hogy miért kerestem.
Na, és miért?
- Hát nem tudja? Még most sem? - Egyelőre csak sejtem.
- Azt mondta, utánanézett. - Úgy van.
- Akkor tudja, hogy ki vagyok. - Erről szeretnék meggyőződni.
- Nekünk bizonyíték kell. - Miféle bizonyítékot akarnak?
Tudnunk kell, hogy valóban az-e, akinek kiadja magát.
Hollandiában működik egy terrorcsoport, akinek anyagi támogatást nyűjtottunk.
Akkor tudja, honnan szereztem a pénzt.
Nem. A folyamat során félreértés történt.
Jó, de most már tisztáztuk.
- Lehetséges, hogy igazat mond. - Higgye már el, bassza meg, ez az igazság!
- Győzzön meg róla! - Miről győzzem meg?
- Arról, hogy tagja a holland csoportnak. - Jól van.
Milyen feladattal bízták meg?
Vannak ismerőseim az EU ételelosztó központjainál,
akik beleegyeztek, hogy együttműködnek velünk.
A célpontot meghatározták?
Megmérgezzük a gyorséttermeket.
Amerikai hamburgerek, turmixok, sült krumplik.
A Leidsepleintől a Champs Elysees-ig
aki megeszik egy Big Macet vagy egy Happy Mealt, az egy órán belül megdöglik.
- Néhány debil amerikai feldobja a talpát, na és? - Néhány?!
Egyetlen nap alatt ezrek, ha nem százezrek pusztulnak el.
Mire megállítanak, százszor annyi emberrel végzünk, mint bin Laden.
Mivel mérgezik meg az ételt?
- A baktériummal, amit kifejlesztett. - Hol hallott a baktériumról?
- A hálózat értesített. - Miért kellett egymillió dollár?
A labormunkára. És az anyagköltségre.
- Milyen anyagok? - Maga a vegyész, bassza meg, nem én!
Nem, nem, itt valami félreértés történt.
Azt hittem, nem beszél arabul.
A barátnőmtől megtanultam pár szót.
- Félreértés történt volna? - Igen! Igen!
- Ez a félreértés négy ujjamba került. - A rendszer nem tökéletes.
- Nem is lehet tökéletes. - Még mindig nem győzött meg.
Mi a...?
Hogy tudnám meggyőzni?
A pénzzel. Kitől szerezte?
Valakitől, aki hitt az akció fontosságában.
- Egy hálózaton kívüli személy? - Igen, igen, pontosan így van.
- Honnan tudja, hogy jó barát? - Ki más adna ekkora összeget?
- A ClA! - Ők honnan tudnának a hálózatról?
Én is pontosan erre a kérdésre keresem a választ.
- Ezt kár folytatni. - Bizonyítsa be, hogy nem a ClA adta a pénzt!
- Hogyan? - Nyomozza le! Akkor kiderül, ki küldte.
- Ez egy névtelen átutalás volt. - Az lehetetlen.
Én egy bankban dolgoztam, a kurva életbe, a rendszert ki lehet játszani.
Tessék, igya meg!
Nagyon sajnálom, Martijn.
De nem tehetjük kockára az egész hálózatot egyetlen akció kedvéért.
- Ez egy világrengető akció. - Igen, tudom, de... Képzelje csak el,
mi van, ha bízunk magában, és tévedünk? Akkor mi lesz velünk?
Nagyon sajnálom, hogy így alakult, és azt is, hogy elvesztette az ujjait.
- Kész meghalni az ügy érdekében? - Igen. De...
- De micsoda? - Én megértem magát,
- komolyan mondom, de... - Akkor mi a gond?
- Bárcsak meg tudnám győzni magát valahogy! - Az jó lenne.
Ritka példány vagyok.
- Ezt hogy érti? - Szőke a hajam, kék a szemem, és holland űtlevelem van.
Hány szimpatizánst ismer, aki űgy néz ki, mint én?
Nagy dolgokat vihetnénk véghez.
És a nevek?
- Tudjuk a neveket. - Kiknek a nevét?
Műlt éjjel... a hálózattól közölték velünk a hírt.
- A holland csoport tagjainak a nevét. - Akkor megvan az én nevem is.
- Az nem szerepelt a listán. - Az képtelenség.
- Talán mert űjonnan csatlakoztam. - Vagy az is lehet, hogy hazudik.
Ha tudja a csoport tagjainak a nevét, akkor biztos benne van a szervezetben.
A neveket a ClA is tudhatja.
- Ha a ClA tudna róla, már rég elkapták volna őket. - lgaza van.
A ClA nem tudja a neveket. Ezt csak én tudhatom, senki más.
- Így be lehet bizonyítani. - Akkor is hiányzik egy láncszem.
- Ahmat! - Nem áll össze a kép.
Hadd mondja meg! Azzal eldől minden. Ez az akció megér ennyit.
- Rendben van. - Helyesen döntött.
Mindjárt kiderül.
Ez egy nagy horderejű program. Mindennél fontosabb.
Kérek egy tollat!
Nagy szerencséje van. Hogyha rajtam műlik, már halott lenne.
Írja le a holland csoport tagjainak a nevét,
és azét, aki a pénzt adta magának.
- Először maga! - Micsoda? Miért én?
Honnan tudjam, hogy nem maga hazudik?
Akkor lemásolja, amit írok.
Írjuk mindketten egyszerre!
Jól van. Legyen űgy!
Nem tudok írni.
Köszönöm.
Köszönöm, Martijn!
Hálás vagyok, amiért együttműködött.
Köszönöm, emberek, szép munka volt.
Jó, most már lekapcsolhatjuk.
Pakoljunk össze!
- Mi lesz a holttesttel? - Ugyan már, srácok, ébresztő!
Nem ez volt az első melónk, ismeritek már a dörgést.
Azt igen.
Többet űgyse mondott volna.
Ezt meg honnan tudod?
Az a dolgom, hogy tudjam.
- Hogy érzed magad? - Mint egy céltábla.
- Úgy volt, hogy 3 méterről lősz. - Nem lett volna elég meggyőző.
Persze. Ez a kurva lőpor agyonégette a pofámat, baszd meg!
- A visszapattanó, mi? - Igen.
- Azóta is sajog a gerincem. - Tűléled, haver.
Figyelj, tapadj rá a netre! Valaki biztos ráharap.
Na, jól vagy?
Szépen helytálltál.
Kösz.
Mit szólnál hozzá, ha beülnénk egy italra?
Jól van. Az most rám fér.
magyar szöveg: Tóth Balázs
Forgalmazza a Warner Home Video Magyarország
HUNGARlAN
- Hm, Mr... Mr. Fikrit kérem. - Itt nincs semmiféle Mr. Fikri.
Hassan Fikri. Hassan Fikrivel kell beszélnem.
Nem tudom, kiről beszél.
Önt félretájékoztatták.